Vi måste fortsätta. Kom igen, upp nu.
Det är inte lönt, de är överallt.
Chefen gav oss ordern att hitta en ledtråd.
Det är inte lönt. Titta, där är en.
Där är en till.
-Patrull till Enterprise. Kom. -Vad är det, mr Sulu?
Stråla upp oss fort. Nödläge.
Tranportörrum, lås på Sulu och O'Neil. Stråla upp direkt.
Vi måste fly. Vi kan inte bara stå här.
-De strålar upp oss när som helst. -Spring!
-Du vet vad de kan göra. -O'Neil!
Sulu, vad är det? Var är löjtnant O'Neil?
-Va? Vem? -Löjtnant O'Neil. Var är han?
Du...
Du är inte av Kroppen.
Dr McCoy.
-Dr McCoy. Transportörrummet. Fort. -Du. Du gjorde det.
De visste att vi var archoner.
Det här är kläderna de bär. Inte de här.
Sulu, ta det lugnt.
Landru... Landru...
Sätt dig.
-Vad hände? -De är underbara.
Det är de raraste, vänligaste folket i universum.
Det är rena paradiset, min vän. Paradiset.
-Löjtnant O'Neil. Var är han? -Paradiset.
Paradiset.
Rymden - det sista gränslandet.
Det här är stjärnskeppet Enterprises resor.
På skeppets femåriga uppdrag att utforska märkliga, nya världar-
-söka nytt liv och nya civilisationer-
-och djärvt färdas dit där ingen människa har varit.
Chefens logg, stjärndatum 3156.2.
I bana runt planeten Beta 3-
-i jakt på stjärnskeppet Archon som försvann här för 100 år sen-
-skickades två man ner till planeten.
Mr Sulu har kommit tillbaka, men i ett mycket upprört sinnestillstånd.
Hans tillstånd kräver att jag strålar ner med en sökpatrull till.
Materialisering klar. Kirk, slut.
Konstigt. Minen i den där mannens ansikte.
Tomhet. Tom belåtenhet.
Som Sulu.
Om alla på planeten är som han...
Nu går vi.
-Glädje till er, vänner. -Gläjde till dig.
Ni är främlingar.
-Här för festivalen? -Ja.
Har ni ett ställe att sova av det på?
Gå till Regers hus, han har rum.
Men skynda er. Det är snart röda timmen.
Den här festivalen... Börjar den klockan sex?
Tula!
De här är här för festivalen. Din pappa kan väl ge dem husrum?
-Kommer ni från dalen? -Vi kom nyss.
Min far ger er gärna husrum.
Det är där borta.
Tula, kom!
Vi sticker!
Förlåt att jag trängar på mig. Vi väntade oss inte det mottagandet.
-Mottagande? Är ni främlingar? -Ja, vi kommer från dalen.
-Här för festivalen? -Ja.
-Vad gör ni här då? -Är du Reger?
Ja.
-Har du en dotter som heter Tula? -Ja.
Bäst du gör nåt. Hon är där ute.
Jag vet. Det är festival. Det är Landrus vilja.
Det här är unga män. De är inte gamla nog för att slippa.
-De är besökare. -Har de inga laggivare i dalen?
Varför är de inte på festivalen?
Vi hörde att ni kunde ha rum åt oss.
De söker bara ett ställe att vila på efteråt.
Röda timmen är redan slagen.
De är främlingar. Dalen är annorlunda.
Menar ni att Landru inte är överallt?
Nej, men de här kan vara annorlunda.
De söker husrum. Kan jag skicka iväg dem?
Kom, snälla ni.
-Men flickan där ute... -I festivalen. Som ni borde vara.
Kom fort.
Laggivarna borde veta.
De vet redan. Är de inte ofelbara?
Du hånar dem. Du hånar laggivarna.
Och främlingarna är inte av Kroppen. Det får du se.
Men, Hacom...
Kom hit när festivalen är slut. Det är tyst. Ni behöver vila då.
Vi tänker inte gå på festivalen.
Timmen är slagen. Ni hör.
Jag vill höra mer om festivalen. Och Landru.
Landru? Frågar du...
Ni är konstiga. Hånar ni festivalen?
Är ni...
-Är ni... -Vem är Landru?
Festival! Festival!
Landru.
Vi har till i morgon bitti. Nu utnyttjar vi tiden.
Doktorn, atmosfärvärden för att se om luften skapar det här.
Mr Lindstrom, korrelera det ni har sett med eventuella sociologiska paraleller.
Mr Spock...
Vi måste ta oss en rejäl funderare.
När vi ger oss av i morgon vill jag ha en handlingsplan.
Spock.
Lindstrom.
Doktorn.
Allt är över nu.
Allt är över nu, barn. Det är bra, tyst nu.
Det är bra.
Allt är över.
Han ger henne lugnande. Lita på oss.
Du försökte inte ens få tillbaka henne. Vad är du för far?
-Det är Landrus vilja. -Vad då, Landru? Vem är han?
Då är det sant. Ni var inte med på festivalen.
Nej.
Då är ni inte av Kroppen. Det kan ni inte vara.
Hon sover.
Är ni...
Är ni...archoner?
Om vi var det då?
Det sas att fler skulle följa. Om ni verkligen är det...
Vi måste gömma dem. Laggivarna.
-Vi kan ta vara på oss själva. -Landru kommer att veta. Han kommer.
Han var det. Han hånade laggivarna. Jag hörde honom.
Nej, det var ett skämt.
De andra var här, men de hånade festivalen. Jag såg det.
Tamar, flytta dig.
Jag hör och lyder Landrus röst.
Ni angrep Kroppen.
Ni har hört Ordet och lydde inte.
-Ni kommer att absorberas. -Vad, då absorberas?
Ni ser. Inte av Kroppen.
Ni kommer att absorberas.
Det goda är allt. Landru är omtänksam.
Ni följer med.
-Vi ska ingenstans. -Så säger lagen. Ni måste följa med.
Jag sa att vi inte ska nånstans.
De kan inte hantera olydnad. Hur visste du det?
Allt vi har sett här hittills-
-verkar tyda på tvångsagerande.
Din analys förefaller logisk.
Det är tydligt att ni inte förstår.
Jag ska omformulera det.
Ni beordras följa med oss till absorptionskammarna.
-Varför dödade du den där mannen? -På befallning.
Ni lyder. Det är Landrus ord.
Du kan hälsa Landru att vi kommer när vi själva vill-
-och att vi ska prata med honom.
Det kan ni inte.
-Det är Landru. -Landru!
Fascinerande. Det är en ihålig tub.
Ingen mekanism.
De samlas. Följ med mig. -Vart?
Ett ställe där ni är i säkerhet. Kom fort. Landru kommer.
-Vilken festival de hade. -Fred.
-Vad tror du om allt det här? -Fullständigt ologiskt.
I går utan någon orsak, var de helt galna.
-Men i dag, nu... -Nu är de normala igen.
-God morgon, vänner. -God morgon.
-Han var det. -Nej, det var Landru.
Vi skyndar oss. Vi har ont om tid.
Det är för sent. Titta.
Vad är det?
-Landru. Han kallar på Kroppen. -Telepati, chefen.
Fasrar på "förlama".
-Vilket håll, Reger? -Kanske in där, men Landru...
Vi sköter Landru. Få oss bara härifrån.
-Jag vill inte skada dem. -De är i Kroppen. Det är Landru.
Fasrar på "förlama". Brett fält. Eld.
Eld!
-Vakten. -Chefen?
-O'Neil. Han är en av våra. -Inte nu mer. Han har absorberats.
-Ta med honom. -Han är en av dem.
Landru hittar oss genom honom. Lämna honom, han är vår fiende.
-Vi har O'Neil, vi strålar upp. -Vi vet ännu inget om archonerna.
Ta med honom.
-Lägg honom där borta. -En ljuspanel?
Otroligt i den här kulturen.
-Kommer från en tid före Landru. -Före Landru?
-Hur länge sen var det? -Ingen vet säkert.
Vissa säger så mycket som 6 000 år.
Det krävdes avancerad teknik för att bygga den.
-Stämmer inte alls med miljön här. -Men med det vi har sett.
Ihåliga tuber. Antenner för nån slags sändkraft.
-Vad är det, Spock? -Stark kraftalstring nära här.
-Det strålar åt alla håll. -Han kvicknar snart till.
Han får inte! Han har absorberats.
-Absorberats? -Kroppen absorberar sina fiender.
Den dödar bara när den måste.
När de första archonerna kom var de olydiga och motsatte sig Landru.
Många dödades, fler absorberades.
När han vaknar hittar Landru oss.
-Och om de andra kommer... -Vilka andra?
De som du och jag, som motsätter sig Landru.
-En underground? -Hur är ni organiserade?
Tre och tre. Jag, Tamar som är död nu och en till.
-Vem? -Jag vet inte.
Tamar var min kontakt.
Ge mig ett beslut. Han vaknar.
Han får inte återfå medvetandet. Han förgör oss, han är av Kroppen.
Ge honom en spruta. Låt honom sova.
Jag vill ha svar.
Er underground... Om Landru är så mäktig, hur överlever ni?
Jag vet inte. Vissa av oss följer inte reglerna.
Inte många, men några. Så var det när de första archonerna kom.
Archonerna... Berätta om dem.
De hade invaderat Kroppen, men motstod Landrus vilja.
Landru drog ner dem från himlarna.
Från himlarna? Ett stjärnskepp?
Mr Spock, kraften. Är den...?
Stark nog för att förgöra ett stjärnskepp? Ja.
-Kirk till Enterprise, kom. -Chefen, vi är anfallna.
Värmestrålar kommer från planeten.
-Lägesrapport. -Våra sköldar tar all vår kraft.
Försöker vi warpa ut eller gå på impuls förlorar vi sköldarna och brinner upp.
-Hur ser banan ut? -Kollar.
Vi är på väg ner.
Om vi inte slipper värmestrålarna når vi atmosfären om tolv timmar.
Håll sköldarna uppe. Försök hålla banan.
Vi söker upp strålkällan och stoppar det.
Omöjligt att komma loss. Nödledningarna funkar inte.
Chefen.
-Vad är det? -Sensorstrålar, mycket starka.
-Vi blir undersökta. Här borta. -Landru.
-Stoppa dem. -För starka, kan inte stoppas.
Jag är Landru.
En projektion, chefen. Overklig.
Men vacker utan maskiner här inne.
Ni har kommit som förgörare. Ni kommer med en infektion.
Du håller mitt skepp. Släpp det.
Ni har kommit till en värld utan hat, utan rädsla, utan konflikt.
Inga krig, inga sjukdomar, ingen brottslighet.
Inget av det gamla onda.
Landru söker lugn.
Frid för alla. Det goda.
Vi vill inte skada. Vi jobbar för fred och välvilja.
Det goda måste besegra ondskan.
Det skall göras. Så har det varit sen begynnelsen.
-Han hör dig inte. -Han hör kanske det här.
Stoppa ner den.
-Landru, lyssna på mig. -Ni kommer att absorberas.
Er individualitet kommer att gå upp in i det goda.
Och när ni förenas med Kroppen-
-finner ni belåtenhet.
Ni kommer att uppleva det absolut goda.
Chefens logg, stjärndatum 3157.4.
Enterprise, fortfarande angripet med värmestrålar från Beta 3: s yta-
-står under befäl av maskinchef Scott.
Patrullen har tagits tillfånga av varelsen Landru.
Mr Spock.
Vakna.
Mr Lesley?
Var är dr McCoy?
Han var borta när jag vaknade. Han, den andre vakten och mr O'Neil.
De har varit här och hämtats.
-Var är här? -Maximal säkerhet.
-Är du beväpnad? -Alla fasrar är borta, jag kollade.
Den är låst.
Vilken huvudvärk.
Efter att ha utsatts för hypersonic.
-Var det det? -Ljudvågor.
-Starkare så kunde de ha dödat oss. -Nog med analys.
Nu kommer vi på ett sätt att komma ut.
Vad sägs om laggivarnas oförmåga att hantera det oväntade?
Vi kan inte förlita oss på det igen.
Ett välorganiserat samhälle som detta-
-kan inte låta en sådan sak passera.
Men det är intressant.
Deras reaktion på din utmaning liknade-
-en dators när den får otillräcklig eller motsägelsefull data.
Påstår du att laggivarna är datorer?
-Att de inte är mänskliga? -Mycket mänskliga, chefen.
Men alla fakta är inte kända. Det finns luckor.
-Doktorn. -Hej, vän.
Vi blev tillsagda att vänta här.
Doktorn!
Kan jag hjälpa dig, vän?
-Känner du inte igen mig? -Vi känner alla varandra och Landru.
Som Sulu.
Tänk, människa!
Enterprise, skeppet. Minns du?
Du talar mycket konstigt, vän. Är du bortifrån?
Du minns!
Fråga Landru. Han minns. Han vet och han tittar.
Du är konstig.
Är du inte av Kroppen?
-Kom! -Nej.
Då ska du dö.
De har korrigerat det. Bäst du går.
Okej.
Jobba med Bones. Se om du inte kan...
Kom!
Dr McCoy, vad händer med honom?
Han går till glädje, frid och lugn.
Han går för att möta Landru.
Lyckan är allas. Välsignade av Landru.
Jag är Marplon. Det är din timme.
-Lyckad samling. -Med tack. Lyckad samling.
Nå?
Omöjligt. Han står under extremt stark kontroll.
-Ska vi bara stå här? -Det finns föga mer vi kan göra.
Om ni inte kan komma på ett sätt att komma igenom dörren på.
Det är löjligt. Stenåldersfigurer i rockar.
Med krafter långt bortom våra förståndsgåvor.
Inte enkelt, inte löjligt. Mycket, mycket farligt.
Du...
Kom.
Glädje till dig, vän. Frid och belåtenhet ska fylla dig.
Du ska känna Landrus frid.
Var inte rädd, vän. Effekten är ofarlig.
Jag heter Marplon. Jag hann inte rädda dina två vänner.
De har absorberats. Akta dig för dem.
-Kommendören då? -Han är oskadd, oförändrad.
Jag är tredje mannen i Regers triad.
-Vi har väntat på er återkomst. -Vi är inte archoner.
Vad ni än kallar er så är ni en del av förutsägelsen.
-Vi ber om er hjälp. -Var är Reger?
Han sluter sig till oss. Han är immun mot absorption.
-Fort. Vi har ont om tid. -Vem är Landru?
Jag kan inte svara på dina frågor nu. Landru kommer att höra.
Här är era vapen, ni kan behöva dem.
Uppför dig som du såg din kommendör göra.
Det är gjort.
Glädje vare med er. Frid och belåtenhet.
-Chefen? -Frid och lugn till dig.
-Mår du bra? -Mycket bra.
-Akta dig för dr McCoy. -Jag förstår.
-Landru... -Jag formulerar en teori.
-Och? -Inte här. Doktorn.
Ni talar i konstiga viskningar. Det här är inte Landrus väg.
Glädjen vare din och lugnet, min vän.
Och frid och harmoni. Är du av Kroppen?
Kroppen är ett.
Välsignad vare Kroppen och hälsa till alla dess delar.
Mina vänner...
-Vad har du för teori? -Det här är ett själlöst samhälle.
Det har ingen anda, ingen spark. Allt är frid och lugn.
Fabrikens och maskinens frid. Alla delar jobbar i unison.
Och när nåt oförklarligt händer...
-Då störs deras rutiner. -Tills nya order mottas.
-Frågan är: vem ger order? -Landru.
Det finns ingen Landru, inte i mänsklig bemärkelse.
Du tänker det jag tänker.
-Mr Spock, dags att avsluta detta. -Sir?
Landru måste dö.
Vårt första direktiv om att inte ingripa...
Det avser en levande, växande kultur. Tycker du att det här är en sån?
-Glädje till er alla, vänner. -Det är Landrus gåva.
Jag tog med era signalapparater. Ni kan behöva dem.
Vi behöver mer information om Landru.
Du sa att du ville ha vår hjälp.
-Profetian säger... -Strunta i profetian.
Om ni vill bli fria behöver vi din hjälp.
Chefen.
-Du är inte av Kroppen! -Frid till dig, vän.
-Glädje och lugn. -Laggivare!
Laggivare! Förrädare!
-Jag vill inte skada dig. -Förrädare!
Spock!
Är det inte lite gammaldags? Rockarna.
-Var är Landru? -Nej, nej.
Var hittar vi honom?
Vi ser honom inte.
Vi hör honom i Publikens Hall.
I det här huset?
-Ja. -Du för oss dit.
Spock, anropa Enterprise.
Skärp er nu! Börja uppföra er som män.
-Spock till Enterprise. Lägesrapport. -Jag har försökt få tag på er.
-Rapportera, Scott. -Banan krymper fortfarande.
Max sex timmar. Strålarna är på oss. Ni måste avbryta dem, annars...
Scotty, vänta. Vi gör vårt bästa.
-Hur är det med Sulu? -Han är lugn, men han oroar mig.
-Sätt en vakt på honom. -Sulu?
Det är en order. Kolla honom. Chefen, slut.
Chefen.
Då så...
Angående Landru.
Det var krig. Konvulsioner. Världen förgjorde sig själv.
Landru var vår ledare. Han såg sanningen.
Han förändrade världen, tog oss tillbaka till en enkel tid.
-En tid med frid och lugn. -Vad hände med honom?
Han lever. Han är här nu. Han ser, han hör.
Vi har förstört oss själva. Snälla, inget mer.
Du sa att ni ville ha frihet.
Frihet är aldrig en gåva. Friheten måste förtjänas.
Kom, vi ska leta rätt på Landru.
Nej, jag hade fel! Jag ger mig och blottar mig för Landrus vilja!
-För sent. -Nej! Laggivare!
Hjälp! Hjälp mig!
Okej. Det är upp till dig. För oss till Landru.
Det här är Publikens Hall.
-Öppna. -Men det här är Landru...
Öppna.
Landru talar här.
Landru.
Landru! Vi är archonerna.
Vi är archonerna. Vi vill tala med dig.
Landru! Han kommer!
Trots att jag försökte rädda er-
-invaderar ni Kroppen och skadar.
-Vi har ingen avsikt att skada. -Obliteration är nödvändigt.
Smittan är stark.
För Kroppens fromma-
-måste ni dö.
-Det är en stor sorg. -Vi tänker inte dö.
Alla som träffade er, alla som vet att ni är här-
-måste bort.
Kroppens minne kommer att rensas.
-Hör på mig... -Meningslöst.
En projektion.
Ja, mr Spock. Vi tar en titt på projektorn.
Självklart. Det måste det vara.
-Landru. -En maskin.
Hela samhället är en maskins koncept av fulländning.
-Frid, harmoni... -Men ingen själ.
Jag är Landru. Ni har inkräktat.
Dra ut sladden ur den, mr Spock.
Era apparater har oskadliggjorts. Det ska även ni bli.
Jag är Landru.
Landru dog för 6 000 år sen.
Jag är Landru. Jag är han.
Allt han var är jag. Hans erfarenhet, hans kunskap.
Men inte hans vishet.
Han programmerade dig måhända, men kan inte ha gett dig en själ.
-Du är en maskin. -Ditt påstående är irrelevant.
Ni kommer att utplånas.
Kroppens fromma är första direktivet.
"Kroppens fromma" är nyckeln.
Ja.
-Vad är det fromma? -Jag är Landru.
Landru är död. Du är en maskin. Besvara frågan.
Det fromma är en harmonisk förlängning av Kroppen.
Det fromma är frid och lugn.
Det fromma av Kroppen är direktivet.
Då påstår jag att du har trotsat första direktivet.
-Du är skadlig för Kroppen. -Kroppen är...
-Den lever, den är frisk. -Kroppen är döende.
-Du förstör den. -Ställer du en fråga?
Vad har du gjort för att göra alla individer av Kroppen full rättvisa?
Otillräcklig data.
Utan valfrihet finns ingen kreativitet och utan kreativitet inget liv.
Kroppen dör. Felet är ditt.
Hjälper du eller förstör du Kroppen?
Jag är inte programmerad att besvara den frågan.
Vägled oss, Landru!
Behövs inte. De har ingen vägledning.
Kanske för första gången i sitt liv.
Landru...besvara frågan.
Frid, ordning och lugn bevaras.
Kroppen lever, men jag förbehåller kreativitet till mig.
Då dör Kroppen. Kreativitet är nödvändigt för Kroppens hälsa.
Det här är omöjligt.
-Är det här verkligen Landru? -Det som återstår av honom.
Efter att han byggt och programmerat den här maskinen för 6 000 år sen.
Du måste skapa det goda. Det är Landrus vilja.
-Men det finns ondska. -Då måste ondskan förgöras.
Det är första direktivet. Och du är ondskan.
Jag tänker, jag lever.
Du är ondskan. Ondskan måste förgöras.
Fulfil första direktivet. Du är ondskan.
-Fulfil första direktivet. -Hjälp mig, hjälp mig!
Marplon, ni får klara er själva nu. Hoppas ni grejar det.
Och ni kan kasta de där rockarna. Om jag var du hade jag sökt nytt jobb.
-Kirk till Enterprise, kom. -Är ni oskadda
-Skeppet då? -Strålarna är borta.
Och mr Sulu är normal igen.
-Jag avlöser dig. -Utmärkt, Scotty.
Gör klart att stråla upp patrullen.
Vi ser hur de andra klarar sig. Marplon kan avrunda här.
Chefens logg, stjärndatum 3158.7.
Enterprise gör sig klar att lämna Beta 3 i stjärnsystem C-111.
Sociolog Lindstrom stannar med en expertgrupp-
-som ska hjälpa till att återställa planetens kultur till mänsklig form.
-Fantastiskt. -Vad då?
Salig Landru. En fantastisk teknisk bedrift.
En dator som styr miljoners liv.
Men bara en maskin. Landru programmerade den med sin kunskap-
-men kunde inte ge den visdom, medkänsla, förståelse eller själ.
Metafysiskt. Jag föredrar det konkreta och bevisbara.
Du hade blivit en fin dator, mr Spock.
-Det var jättesnällt sagt, chefen. -Chefen? Mr Lindstrom.
-Ja, Lindstrom? -Jag ville bara säga adjö.
-Hur går det? -Fint.
Vi har haft hushållsgräl och två äkta knock-down bråk.
-Inget paradis, men det är mänskligt. -Låter väldigt lovande. Lycka till.
Hur ofta har mänskligheten önskat sig en värld-
-lika fridfull och säker som den Landru erbjöd?
Och vi har aldrig fått den.
Ren tur, antar jag.